Mads Andersen-Skjern har rejst fra by til by med sin dreng Daniel -
- og har nu slået sig ned i den lille by Korsbæk -
- der hidtil har været domineret af gamle familier og hakkeorden.
Han placerer sin forretning over for Damernes Magasin -
- der ledes udygtigt af Albert Arnesen, som har arvet stedet.
Arnesen distraheres af sin unge kone, Vicki -
- der muntrer sig med jævnaldrende.
Mads møder skepsis og modstand.
Bankdirektør Varnæs er overhoved for byens førende familie.
Han afslår at hjælpe Mads, men Mads har penge og kredit på sin hjemegn.
Han støttes af grisehandler Larsen, hvis kone har penge på kistebunden.
Grisehandlerens datter Ingeborg assisterer i forretningen.
De gamle familier vender ryggen til Mads og hans kreds -
- men bankdirektørens søn Ulrik drages mod den nye dreng Daniel.
Sammen med søsteren og barnepigen Agnes -
- mænger han sig med folket i Jernbanerestauranten -
- hvor Agnes møder tjener Boldt.
Goddag, hr. direktør. Der er møde. Har De lyst til at komme?
Hov, De der. Det er forbudt at færdes på banelegemet.
Jeg går den vej, jeg altid har gået.
- Der er nyt regulativ. - Nå? De skal ikke hindre mig.
Jeg skal hindre, at passagererne kommer noget til.
Se nu, hvad De er skyld i. Mine papirer …
Jeg advarede Dem kun. Der kunne komme et tog.
Et tog? Hvor skulle det komme fra på denne tid?
De er i hvert fald på det gale spor.
Hov, hr. folketingskandidat! Her er mere endnu.
Vi kan få vort gamle land til at summe af initiativ og virkelyst …
… Stå vagt om vor fane, vor konge, vort gamle Danmark …
Det er sgu noget af talen til i aften.
Hej, Møgdal, nu må du sgu se at komme af sted
har du husket din sabel og din skattebillet …
- Hvis den nu bliver stjålet? - Da ikke her.
Ikke i en konservativ vælgerforening.
- Og så trækker det sikkert derinde. - Der har vi aftenens taler.
- Konsulinden har gjort mig den ære. - De er meget populær.
- Næ, hvad ser jeg? - Min hustru.
Kvinder har ingen skade af at lytte til politik.
- Nej, ikke når det er fra højre. - Det er meget interessant.
Og De kan tro, at han arbejder både dag og nat.
Så beklumret her er.
Det bliver alligevel for varmt med pelsen.
Jeg dirrer en lille smule hver gang, men Jørgen bliver aldrig nervøs.
Han er jo også vant til at forsvare tyve og mordere.
Så kan han også forsvare den konservative politik.
- Hvad mener du? - Det er den slags, Elisabeth siger.
Jeg vil være Jørgens støtte med alt det, han har.
Og hvis han kommer i Landstinget, eller hvis han bliver minister …
Foreløbig er der jo et par år til valget.
- Jeg tænker på noget. - Hvad, min ven?
Der kan være utøj i garderoben. Vil du ikke nok hente min pels igen?
- Jeg vidste det. Kan I mærke det? - Hvad for noget?
- Det fyger med baciller. - Da ikke i Jørgens kreds.
Åh, fru Olsen, min hustrus pels.
- Godaften, hr. bankdirektør. - Godaften.
- Du hilser på de store? - Jeg er ikke for ringe til at hilse.
De store her er ellers ikke meget for at hilse.
- Hvad med kaffebilletter? - Ingeborg har kaffe bagefter.
Er det nok med kaffe? Jeg synes, det støver.
Ja, her ligger hun jo godt.
- Han sparker altid af sig. - Ja, de er søde som små.
- De skulle aldrig blive større. - Arh, mor.
- Og her sover så Mads? - Ja.
Vi er alle landsmænd, samlet under samme fane -
- samme konge, samme fortidsarv fra hedenold.
Vi er alle danske. Det er os, som skal få vort gamle land …
Som skal få vort gamle Danmark …
… til at summe af initiativ, kappestrid og virkelyst.
Ja, af initiativ, kappestrid og virkelyst.
Så der kommer rigdom i alle danske hjem.
Den rigdom, der venter på os alle -
- i den danske muld, hvis bare vi gider tage fat.
Hvad med de arbejdsløse?
Ja, det giver mig lejlighed til at tale om noget -
- der ligger højre stærkt på sinde. Det gælder alle danske husmødre.
De forvalter 65 procent af vor nationalindkomst.
De bruger for 1800 millioner kroner om året.
Hvis De køber danske varer, er De med til at holde hjulene i gang -
- under Deres mænds flittige hænder til gavn for landet.
Det siger noget om kvindens betydning og hendes store, hellige opgave -
- med at røgte sit kald med mand, børn og hjem.
Hørt!
Lad det være sagt tydeligt:
Vi fra mit parti vil med al magt imødegå den skadelige tendens -
- hvor selv gifte kvinder går fra deres naturlige arbejde -
- for at stjæle arbejdet fra mændene.
De må da godt få min plads. Jeg gør rent på sygehuset.
- Har du tid til at læse bøger? - Det skal jeg have.
Ja, den idé har du. Hvad siger Mads, når du ligger og læser?
- Det har Mads da ikke noget imod. - Din far har aldrig villet have det.
Til gengæld sover han selv under avisen.
Ja … Det er noget andet.
- Ligger han aldrig hos dig? - Nej.
Mads er ordentlig. Han er god ved børnene.
- Og han drikker ikke som Holger. - Næh, det bekymrer din far lidt.
- Holger? - Næh, det at Mads slet ikke drikker.
Med måde er nu alting godt.
Far kan trøste sig med, at han byder, selvom han ikke nyder.
Der er købt en pilsner til ham.
Det kan han trænge til efter at have hørt på højrefolk.
Naturen har gjort kvinderne -
- mere egnede til husgerning, sygepleje og børnepasning.
Hun er skabt så forunderlig, at det at pleje er dybt forankret i hende.
Og at støtte manden i hans gerning. Den kærlige hånd har stor magt.
Især hvis den køber danske varer i danske hjem.
Det er vigtigt, at vi står vagt om det danske.
En stemme for os er ikke bare en stemme for dansk arbejde -
- men også for det danske forsvar.
Derfor hilser jeg med tilfredshed, at det danske forsvar …
… at det danske forsvar har fået sin første tanke …
Vil den herre supplere mig rigtigt?
Det danske forsvar har fået sin første tank fra Italien.
Den er ikke dansk.
Vi kan ikke være forud på alle områder, men måske en dag.
Vort parti vil arbejde for et stærkt forsvar -
- som kan stå vagt om vor gamle fane og vort gamle Danmark.
De glemte kongen. Der står også kongen.
- Hvis De vil lade mig tale ud. - Ja, ud med ham!
Med kongen?
En stemme til de konservative er en støtte til alt dansk -
- samlet under vort gamle kongehus. Tak.
Det der fandt han på i farten.
Er han ikke dygtig?
Godmorgen, godmorgen sang fuglen mod sky …
- Deres fugle kan De godt beholde. - Som man behager.
Tidende fra i går. Må jeg henlede opmærksomheden på side 6?
Tag den væk.
Nå, De har set skiftedags annoncen fra Tøjhuset?
- De gode tilbud. - Vore kunder holder ikke skiftedag.
Arbejdsbenklæder: 4,75.
Færdige kjoler fra 9,85 og merceriserede strømper: 1 krone.
Vore kunder betjener sig ikke af merceriserede strømper.
- De bruger silke. - Som man behager.
Nå, hr. Schwann, kan De høre Fenrisulven glamme?
Godmorgen.
- Skal butikken ikke åbnes? - Jeg pakker ud.
- Det kan De gøre før arbejdstid. - Javel.
- Arnold? Hvad laver du her? - Det gamle lort.
- Tænk, hvis hr. Schwann hørte det. - Det hele er noget gammelt lort.
- Du er udlært i en fin forretning. - Det har de ikke opdaget endnu.
- Har du talt om pengene? - Arnesen snakker om noget andet.
Skal jeg tale med hr. Schwann? Han er sådan en fin mand.
Arnold! Hvor bliver De af?
Næ, fru Violet, hvad ser jeg?
Gælder det kjolen til afdansningsballet?
Ja, Arnold er jo udlært nu.
Åh ja, det var til den første. Ak ja, tiden går.
- Tak, fordi De tog ham i lære. - Det er godt at være udlært her.
Her stod jeg selv i lære for 42 år siden.
- Her lærer man at blive. - Så kan Arnold blive?
Må jeg lige vise Dem … Er det ikke skønt?
Jeg kan se Dem føre ballet op i en kjole af helsilke georgette.
- Og hvad med pengene? - De får jo kredit, fru Violet.
Det var Arnold. Kan han få mere i løn?
- Det afgør kun hr. Arnesen. - Nu er han jo udlært og voksen.
Fru Violet, i disse tider. Hellere lille løn end intet arbejde.
Arbejde bærer lønnen i sig selv. Det har jeg altid sagt.
De har altid været sådan en fin mand, hr. Schwann.
Et øjeblik, fru Violet.
Fru overlæge Petersen. Hvormed kan jeg tjene Dem?
Et øjeblik. Se Dem omkring.
Der er en rejsende fra Engborgs Konfektionsfabrik.
Repræsentanter skal man ikke lade vente.
Du kan se, hvad han har. Du har sans for det.
- Hvad er det for noget? - Det ligner et grisemarked derovre.
Jeg hentyder til markisen. Hvem har flænget den?
Det har Arnold. Jeg har sagt, at han må reparere den.
- Ikke sandt? Men han vil ikke. - Sådan er ungdommen.
De har kun sans for bananstik og det her negermusik.
Vil De ikke reparere markisen, når De har ødelagt den?
Jeg har ikke ødelagt den. Den var pilrådden.
Det er stof af enestående kvalitet.
- Det er længe siden, det var stof. - De vil ikke reparere den?
Så må den skade, De har forvoldt, beregnes og fradrages Deres løn.
Nu skal jeg prøve med 'Daniel'. Det er søreme svært.
Det er på tide, jeg får dig meldt ind i skolen.
Det går måske af sig selv på den kommunale?
Hun skal ikke i den kommunale. Hun og Daniel skal i den private.
Så skal de gå i skoleuniformer, som kun kan købes overfor.
Det kommer vi nok over, det problem.
- Kan I se forskel? - Der er en, der snart skal i skole.
- Ville de have dig? - Frøken Mikkelsen var flink.
- Hun kender dig heller ikke endnu. - Vask dine hænder.
- Hans Christian, var der propert? - Der stank af sæbelud.
Der lugter ikke spor godt.
Det var vel pæne børn i klassen?
Der kommer ikke ret mange. Frøkenen kunne godt bruge flere.
Det knager også der.
Tiderne! Kornhandler Stretin sætter deres i den kommunale.
Åh nej. Det er da godt, at den gamle etatsrådinde Stretin er død.
Farvel.
- Er det ikke Emilie? - Dav, Ingeborg.
Og Vera er blevet voksen.
Hun har fået plads hos overlægen. Hun skal have en serveringskjole.
Kan du lide den der? Så skal du prøve den.
Mads, det er Emilie Knudsen, som jeg har kendt fra lille.
- Goddag. - Var der andet end kjolen, Emilie?
Ja, skjorter til manden, men vi skal først se på pengene.
Taget er rendt af laden. Det er ikke så nemt.
- Alting bliver slidt ned. - I har da en god gård.
Hvad er godt i disse tider? Låne kan man da ikke.
- Hvor ligger gården? - Ved siden af far og mor.
Hvis Deres mand kommer herind, finder vi ud af noget.
Mads, du sover jo.
Det kan ikke blive ved. Klokken er over 11.
- Hvad med dig? - Jeg var færdig klokken 10.
Jeg skal hilse dig fra Emil Knudsen.
- Kan du gøre noget for ham? - Nu har han til taget til laden.
Det skal du ikke gøre for min skyld.
Jeg vil tro, at det kan betale sig.
- Hvad, det er jo … - En skoleuniform.
Til den private skole. Har du købt den hos Arnesen?
Jeg har ladet den købe hos Arnesen.
Der er noget, jeg må fortælle. Tro ikke, det ikke er ligegyldigt.
Jeg var hos frøken Mikkelsen for at skrive Ellen ind.
- Ja, og hvad så? - De ville ikke tage hende.
- Jaså. Og hvorfor ikke? - Der var mange undskyldninger.
Der var ikke plads, og så var der jo den kommunale. Det er der jo også.
- Ja. Jeg ved ikke rigtig. - Den sidder perfekt.
Måske.
En 'all weather coat'. Skøn i sol, blæst og regn.
- Den findes i douce farver. - Ja ja, frøken Jørgensen.
Hvis De vil hente det øvrige sortiment.
- Hvor er de alle sammen henne? - Baronesse von Rydtger er her.
Baronesse, kan jeg hjælpe?
Vi kan dårligt være flere herinde.
Har De ridset baronessens vogn?
Skær Dem ikke. Eller er De måske baronen?
Vicki, Vicki! Vicki, er du oppe?
- Nej, hvor er her fint! - Fornemt.
- Har du set, Tut? - Gud, hvor er den nice.
Baronessen bliver glad for den grå.
Holder De elefanter ovenpå?
Baronessen må have mig undskyldt.
Gud, hvor er den nuttet. Den er lige til Nationalmuseet.
Den er fra Alberts barndom. Jeg vil have en rejsegrammofon.
- Der er Albert. - Han er da nuttet.
- Goddag, Albert! - Albert.
Ma! He's making eyes at me
- Stop! Shut up! - Vi skal ind at danse i Arena.
- Jeg kommer hjem i morgen. - Hvad skal det sige?
Det bliver sent. Jeg sover hos Tut.
- Hør nu … - Så, Albert.
Din mund siger nej, nej
dine øjne siger ja …
Du skal alligevel i klubben, og jeg vil så gerne.
- Hvem er de unge mennesker? - Jeg kender dem fra Mariaforbundet.
Jeg troede, det var en husholdningsskole.
Albert.
Det går jo ikke. Det er også disse frygtelige mennesker.
Et øjeblik, så skal jeg.
Hvor er disse gavflabe? Disse labaner …
Farvel.
Må det være mig tilladt? Aage Holmdal.
- Baronessen kender min far. - Er De vekselerer Holmdals søn?
Ja, jeg har været her i banken. Nu er jeg hos min far.
De er stadig her. Lige op ad min bil.
Hvis der er sket nogen skade … Her er mit kort.
De kan bare flytte Dem. Jeg er ikke interesseret i Deres kort.
Der fik jeg ordnet den gamle havgasse.
- Fik De ordnet Deres indkøb, Lily? - Jeg købte en frakke, en Rodex.
- En Rodex. - Åh, en 'all weather coat'.
De havde den i flere douce farver i Tøjhuset.
- Hvad gav De for den? - 35 kroner.
Det er meget, men den er pæn.
Jeg har lige givet 45 for en mage til.
Det er jo også kontant derovre.
Så, Andersen. Så er det vores tur.
Ja, jamen tusind tak. Farvel.
Mads, ved du hvad? De har ringet fra Brydesø Slot.
Baronessen vil have sendt en Rodex nr. 42 op til sig selv.
De skal nok komme, Ingeborg, alle sammen.
Ja …
Hvad er det?
- Jeg må fortælle chefen … - Hvad er det?
Fru dyrlæge Mortensen så på underbenklæder.
- Telefonen ringede … - Arnold? Hvor er han?
- Ja, hvor er Arnold? - Jamen …
Hvorfor passer De ikke Deres arbejde? De negligerer fruens trikotage.
Jeg skulle rydde op, og så har jeg krav på en spisepause.
Svarer De igen? De har ikke krav på noget som helst.
Men fru dyrlægen har krav på at få sin trikotage til tiden.
Krav på spisepause?
Jeg vil ikke høre den slags fagforeningsudtryk.
- Jeg skal vel have mad? - De behøver ikke være næsvis.
Hvis jeg må forklare? Den telefonsamtale var fra Brydesø.
Baronessen sender den Rodex tilbage.
Var den ikke både købt og betalt?
Jo, købt var den, men baronessen har jo på regning.
Åh, et øjeblik.
Ja?
Ja, et øjeblik.
Det er til Dem, hr. Schwann. Fra København.
Til mig? Fra København? Gud!
Vi må se på manufakturhandler Arnesens kassekredit.
- Hvad er der med den? - Den er overtrukket.
Vi kan alle blive forsinkede på grund af travlhed.
Det er næppe tilfældet i Damernes Magasin.
Jeg ved, det er en ven. Måske netop derfor …
Det må kunne klares rutinemæssigt.
Det vil være korrekt at rykke ham.
Jaså. Værsgo.
- Der var noget andet. - Ja?
Ved direktøren, hvor Andersen-Skjern anbringer sine midler?
- Han har ikke konto her. - Nej, netop.
- Er du ikke Daniels ven Ulrik? - Jo.
- Skal vi ikke spille kort, Røde? - Jeg skal læse det her.
- Er du gået over til kommunisterne? - Det er en artikel af en kollega.
- Skriver I nu artikler ved banerne? - Det er en fra Odense. Aksel Larsen.
Helt dum er han ikke.
- Må jeg smage din øl? - Så kun en lille tår.
Én citronvand og to glas.
- Der har vi københavneren. - Hvad med …
Et jævnt og muntert virksomt liv på jord …
Hvornår får jeg min kage?
Hvis du giver Røde et kys, så køber han måske en til dig.
Kom så.
- En kage til den unge dame. - Så skal vi også hjem.
Du skal synge den om Møgdal.
Det ender jo med, at du lærer den.
- Bare én gang til. - Så er det også sidste gang.
Hej, Møgdal, nu må du sgu se at komme af sted
Har du husket din sabel og din skattebillet
For ellers så går det jo ikke så let
at skære folket ned
- Hvem er Møgdal? - Madsen-Mygdal.
Han var statsminister før Stauning.
Der har vi hr. Schwann. Han har været inde og begrave en onkel.
Smid ministeren på panden. Der kommer den sørgende efterladte.
Hvad satan? Han gik forbi.
Middag på Wivel, sagføreren og jeg, til Teddy Petersens musiceren.
Det er det fineste sted i København. Der drøftede vi arvens anbringelse.
De skulle åbne en radiobutik, hr. Schwann.
Skulle jeg ende mine dage i sådan noget spektakel?
Arnold har kun støj i hovedet.
Jeg takker for, at jeg ikke skal spise på Jernbanerestauranten.
Jeg har truffet aftale om et arrangement på Postgaarden.
Klogt. Så er De nærmere det publikum, De er vant til at omgås her.
Hr. Schwann? Vil De kigge indenfor.
Tak, mange tak.
Det bliver et vendepunkt i Deres liv, hr. Schwann.
Hvor meget drejer det sig om?
Når det hele er gjort op, så mener sagføreren -
- at det bliver 9-10.000 kroner.
Og dertil nogle pretiosa fra min onkel selv.
Og de penge … Har De tænkt over, hvordan De …
Det er jo kommet så pludseligt.
Ser De, hr. Schwann. De har jo været her i mange år.
Lige fra min fars … Ja, fra min farfars tid.
Ja, det var den gamle konsul Arnesen, der tog mig i lære.
Ja, som tiden den går.
Men De har altid været en trofast og stabil medarbejder.
- Jeg har bestræbt mig. - Ja, det har De.
Derfor vil jeg gerne give Dem et tilbud.
Med indskud af de penge -
- så vil jeg tilbyde Dem at blive kompagnon i Damernes Magasin.
Ja, vi bliver ligemænd, hr. Schwann.
Jeg forstår. Det bliver en stor dag for Dem.
- Har du …? - Ja, du kan ikke holde til det her.
- Der er en pige angående annoncen. - Til denne her?
Næn, det var til den i Tidende.
Er det dig, Mads, der har rykket den ind?
Ja, for du kan ikke holde til det her.
- Om jeg bliver klog på dig … - Vi har brug for dig her.
Du er bedre end jeg til at købe ind hos de rejsende.
- Goddag. - Gudrun.
Kom, Gudrun, lad os gå op og tale sammen.
- Ellers noget, jeg kunne hjælpe med? - Ja, annoncen om hjemmesyersker.
- Kan De bruge et par til? - Måske. Nu skal jeg høre.
Et dusin af hver.
Mads, der er to til. Har vi brug for flere?
Ja ja, send dem bare ind. Ja?
Ja ja, og 12 af hver. Tak. Farvel.
Og hæl og tå og en, to, tre.
Og et chassé og et chassé.
Og hæl og tå og en, to, tre.
- Lønforhøjelse? - Ja.
Ungdommen tænker ikke på, hvor pengene kommer fra.
- Men jeg må skære ned. - Jo, men …
Det personalemæssige sorterer ikke under mig længere.
De må tale med hr. Schwann.
Lønforhøjelse! Hørte jeg rigtigt?
- Sagde De lønforhøjelse? - Ja tak.
Ikke næsvis.
- Jeg er ikke lærling længere. - De har meget at lære.
Ved De, hvad disse bøger siger?
Ansvarsfølelse, Arnold. Det kunne De trænge til at lære.
Det er også derfor, jeg så siger op.
Siger De, at De siger op? Mon ikke De skal vare Deres mund?
- Jo, men jeg rejser altså. - Tænk Dem om.
Ja, jeg rejser til den første.
Og De, som har sådan en nydelig, stræbsom mor, som slider og slæber.
Herren vil måske til hovedstaden?
Så langt vil jeg nu ikke rejse. Til tjeneste.
- Farvel og tak. - Farvel, frøken Møhge.
- Hvad laver du her? Har du fri? - Ja, jeg .
- Hvad er der, Arnold? - Jeg har sagt op.
Er du fra forstanden? Skal du gå arbejdsløs?
Jeg har fået plads i Tøjhuset til det dobbelte i løn.
Tøjhuset! Hvad vil hr. Schwann dog tænke?
Vi må have en anden end Arnold. Jeg har komponeret en annonce.
Hr. Schwann, som kompagnon må De kunne se nødvendigheden af -
- at vi indskrænker os og løfter i flok.
- Ja? - Jeg skulle tale med chefen.
- Om nogle pantebreve. - Det er denne vej.
Postbuddet … Postbuddet kom med den her.
- Skoleuniformerne er kommet. - Nå? Så få dem hentet.
Det er på efterkrav. - Hvad bilder Lundberg sig ind?
Alle mangler penge. Sidst måtte de jo rykke.
Vi har købt skoleuniformer hos Lundbergs i 40 år.
- Hvad gør vi? - Bed Schwann om at få det ordnet.
- Deres første månedsløn, hr. Vinter. - Mange tak.
- Er De glad for at være her? - Ja tak.
- Hvad vil De bruge Deres løn til? - Spare op.
- Til egen forretning? - Nej, en motorcykel.
Nå? Hvor vil De indsætte Deres penge?
I Korsbæk Bank. Der er jo kun den. Den har min mor altid brugt.
- Hvad giver banken i rente? - Vistnok fire procent.
Hvis De lader Deres penge blive her, får De to procent mere.
Mange tak, hr. Andersen-Skjern. Så vil jeg hellere det.
Sig til Deres mor, at det samme gælder for hende.
Der er snart ikke en eftermiddag, hvor de ikke sidder derinde.
I ordentlige huse kommer der damer på visit.
Vær glad for, du ikke er hos en militærperson. Der går det ud i ét.
Og som de æder. Især Møhgerne.
- De har ikke så mange penge. - Men de er fine alligevel?
Du har meget at lære. Den første Møhge kom til Korsbæk i 1789.
Min tipoldefar kom til Næstved i 1700 og hvidkål.
Vil man være fin, skal familien ikke røre sig af flækken -
- men blive i den samme by. Jo længere, jo bedre.
Har damerne også fået brev fra frk. Lang?
- Hende, der går rundt og syer. - Ikke hos os.
Elisabeth er så dygtig til at reparere.
Tak De for Deres søster, fru Varnæs. Jo, vi har hørt det.
Hun skrev rent ud, at hun ikke kom mere.
Og ikke et ord til tak for de mere end 25 år.
- Det sker ikke i vore dage. - Hvad vil hun leve af?
Hun skal sy konfektion for jyden derovre.
Dem beskæftiger vi os ikke med. Vel, Vicki?
- De lever på polsk. - På hvad?
- På polsk! - Nå, katolsk.
Mere kage?
Regitze, du skal vaske hænder, og så skal I gå tur.
Skal vi ikke først have en sang?
- De børn synger så kønt. - Så én sang.
Kom så, børn. Nu skal vi synge.
- Hvad skal det være? - Kan du denne her …
Det er jo 'General Napoleon'.
Kom så, børn.
Hej, Møgdal, nu må du sgu se at komme af sted
Har du husket din sabel og din skattebillet
For ellers så går det jo ikke så let
med at skære folket ned, faldera …
Den sang Fernando også altid. Kan du huske det, Misse?
Det var ikke den, mor.
Værsgo.
Ingeborg, har I nok, eller skal jeg skaffe flere?
- Af koner til at sy. - Hvad skal vi med alle dem?
- Mads mente, de skulle sy uniformer. - Uniformer?
Skoleuniformer.
Skolen har et arrangement med en herværende manufakturhandel.
Skolen får en afgift på to kroner per leveret skoleuniform.
Jeg kan sælge disse uniformer to kroner billigere -
- og tilbyde skolen en afgift på tre kroner per uniform.
Det er en sød lille pige, men vi har jo ikke plads til alle.
Jeg vil hensætte pengene fra salget til stipendier og gaver til skolen.
Det er smukt af Dem at støtte den gode uddannelse på den måde.
Men der er en anden sag, hvis De vil tilgive mig …
- Og det er? - Selvfølgelig gør vi undtagelser.
Med her i byen etablerede familier. Gamle elever til eksempel.
Men vi er betænkelige ved at optage børn -
- af os ubekendte, fraskilte mødre uden egen bopæl.
Der kan jeg berolige Dem. Ellens mor og jeg skal giftes.
Længe før skolen begynder. Og jeg adopterer Ellen.
Det glæder mig usigeligt, hr. Andersen-Skjern.
Ja, og så glæder jeg mig til at se Ellen den 12. august.
Hvad må jeg skrive?
Skriv De bare Ellen Andersen-Skjern.
- Mor, mor, du skal giftes. - Hvad er det, du siger?
Med Mads. Ellers kan jeg ikke komme i skole.
Løb ud og find Daniel.
- Hvad skal det sige? - Jeg er jo ikke så vant til at fri.
Nu er det ikke noget, du siger for at få Ellen i skole?
Så kan vi også få indrettet os bedre.
Få flyttet om på møblerne, så børnene kan få deres eget.
Ja, det ville jo være dejligt. For børnene.